Året er 4032.
Miljøødeleggelsene har skapt utviklingsmessige aberrasjoner,
- kjent som abbier, som hersker over jorden.
Én mann så katastrofen komme.
Han skapte en ark og valgte ut noen få som fikk sove I 2000 år-
- for å trosse menneskenes utryddelse.
Omgitt av fjell og beskyttet av et elektrisk gjerde-
- gjør de siste menneskene på jorden sitt beste for å overleve-
- I en by som heter Wayward Pines.
I tidligere episoder:
- Vi beskytter innhøsterne. - Og abbiene?
Vi har aldri brukt ild mot dem før.
- I kveld får de lære om den. - Bruk flammekasterne!
- Endelig framme I byen. - Pilcher sendte et titall nomader.
Bare Adam har kommet tilbake.
Du visste alt. Du samarbeidet med Pilcher.
- Jeg vil avlyse det. - Det er gjort, Adam.
Familien min er borte på grunn av deg.
- Fortell ham det. - Xander og jeg er gift.
Jeg hørte at dere fanget et vesen.
- Den første hunnen jeg har sett. - Forskjellige, som hos alle arter.
De er ikke bare dumme dyr.
De har et system, om man overlever og finner ut av det.
Vi har gjennomsøkt dalen, sir.
Vi innleder søk på bakken for å sjekke at alt er sikret.
Klart!
Området er sikret, sir.
Vi kan nå begynne å bygge gjerdet.
Vi burde få barn. Du og jeg.
Mener du det?
Er du... klar til å gjøre det? Med meg?
Vi har oppmuntret den første generasjonen til å formere seg.
Entusiastisk.
Vi er klare til å bli forbilder.
En sønn som kan lede.
- Eller en datter. - Eller en sønn.
Én av hver.
Fire av hver.
Hva er det?
Det er ikke noe.
Jeg har bare mye å tenke på. Akkurat som deg.
Det er greit å ha håp. Vi klarer oss bra.
Byen?
Det er fremdeles problemer med rust I vannledningen...
Jeg snakker om oss to, Kerry.
Vi er et godt lag. Jeg visste at du var det riktige valget.
Hva skal det være?
Jeg har smakt på ølet ditt, som er vemmelig.
Og den selleribrusen... Jeg vet ikke hva den er, så...
...du kan bestemme.
Hva med denne?
"Destillert fra rent Kentucky-vann"? Virkelig?
Hvor har du fått den fra?
Kom Hassler tilbake med den?
Det er en veldig fin etikett.
Dessverre brygget vi innholdet I skogen for to uker siden.
Vel...
Beklager.
Vet du hva dette stedet trenger? En fyllik.
Jobben er ledig.
Jeg lette etter deg, Theo.
Jeg gjorde hva jeg kunne for å finne deg.
Jeg kom fordi jeg vet du har spørsmål.
Jeg er lei av hemmeligheter.
Prøvde dere å få barn?
Opp, alle sammen! Vi må stikke nå!
La alt bli igjen! Vi rekker ikke å ta det!
Fort! Nå!
Ditt svin!
Theresa...
Hør etter, borgere av Wayward Pines.
Alle arbeidsføre menn må komme til brannstasjonen øyeblikkelig.
- Hva er det som foregår? - Avlingen brenner.
- Hva hendte? - Vi vet ikke. Vi må dit.
- Hvem skal ut dit? - Alle som kan.
Vi trenger hjelp!
Du må dra til sykehuset. Jeg ser hva jeg kan gjøre her.
Dr. Yedlin. Vi trenger hjelp. Kan du bli med?
- De er tilbake, ikke sant? - Vi har sett noen der ute, ja.
- Hvorfor sender dere ut sivile? - De skal slokke brannen.
- De kommer til å dø. - Skal vi la avlingen brenne?
- Vi dør alle hvis vi mister maten. - Og utforskerne? CJ? Lastebilene?
Vi mistet kontakten for ti minutter siden. Vi trenger deg på sykehuset.
Hør etter, borgere av Wayward Pines.
Alle arbeidsføre menn må til brannstasjonen straks.
...men vi burde vurdere å...
- Skal du ut dit? - Vi trenger våpen.
For å forsvare oss selv mot hva som enn er der ute.
- Kan du få oss inn? - I fjellet? Xander... nei.
Jeg vil bare unngå et blodbad, ikke prøve å trekke deg inn I noe igjen.
Jeg jobbet sammen med Jason og stoler ikke på ham.
Vi mister alt hvis vi mister avlingen!
Vi må få ut slangene!
Dra ut slangene!
Alt er klart. De sa at vi skulle gjøre klar 20 senger.
- Venter vi 20 pasienter? - Vi trenger flere. Skriv ut flere.
- Flere enn 20? - Vi har ingen merkelapper.
Til vurdering og sortering. Vi skriver på armene.
Hei, alle sammen.
Slutt!
Hør her. Jeg vurderer skadene og tildeler dere pasienter.
Bokstaver for hver farge. G er grønn. Grønn er lettere skader.
Gult kan vente. Rødt er akutt. Svart er dødt.
Ikke la dem vurdere seg selv. Hør på meg, og vær rolige.
Jeg vil at dere skal vite hvor alt er nå.
Så ingenting må hentes når noen ligger på bordet med hjertestans.
Vi skal tilby best mulig behandling til så mange vi kan. Dere kan dette.
Sir? Det er ingen jeg heller...
- Hold kjeft, Oscar. - Ja, sir.
Mer sug.
Han er ferdig. Sy ham igjen. Neste!
...skader I mage og bryst.
- Han er borte. - Det er bitemerker.
- Flere kommer inn! - Fort! Vi trenger flere bårer.
Jeg klarer meg. Abbiene kom fram til avlingen.
- Hjelp henne! - Stopp blødningen I skulderen hans.
- Hun har hypotoni og takykardi. - Gi henne drypp.
- Ampicillin, to gram. - Vi brukte nettopp den siste posen.
Greit. Pust. Langsomt.
- Oksygenmetningen faller. - Du heter vel Theresa? Se på meg.
Jeg heter Theo. Se på meg. Lungen din har klappet sammen.
- Dr. Yedlin? - Jeg skal hjelpe deg. Greit?
Dr. Yedlin? Jeg trenger hjelp!
Langsomt. Pust inn. Og ut... inn, ut. Bra.
Jeg går ikke fra deg. Jeg må stikke inn denne, så du får puste.
Er du klar?
- Dr. Yedlin? - Det var bedre.
Hvorfor prioriterer dere ikke pasientene fra første generasjon?
- Lårarterien! Jeg finner den ikke! - Få på en klemme!
- Jeg prøver! For mye blod! - Dr. Yedlin! Du må gjøre dette.
Hånden min er inni en pasient akkurat nå. Du klarer det.
Trykk mot låret, og la fingrene finne arterien. Inn med fingrene!
- Greit. Jeg tror jeg har funnet den! - Inn med klemma.
Ikke ta av fingrene før klemmen er ordentlig på plass.
Jeg klarte det!
Pulsen hans går stadig langsommere.
Ingen kunne forutsett det som skjedde I kveld.
Jeg burde klart å forutse det.
At åkrene skulle brenne? Hvordan skulle du vite det?
Det er en umulig situasjon.
Kan jeg ikke stole på instinktene mine...
...eller på det Pilcher lærte meg, hvilken nytte gjør jeg da?
- Jeg burde forberedt oss bedre. - Du forberedte oss.
Ved å plante den avlingen.
Fordi ingenting ville vokse I Wayward Pines.
Hva skyldes det, Kerry?
Hva er det I veien med jorden her?
Hvorfor sa ikke Pilcher noe om det? Hva har vi gjort med den?
Og hva sier det oss hvis vi må dø for å få mat til å overleve?
Hvem I helvete er du?
Jeg trodde at du var den mannen som var født til å lede denne byen.
Trent opp av Pilcher for å føre menneskene til neste generasjon.
Men det er ikke den jeg ser foran meg akkurat nå. Det jeg ser...
...er svakhet og redsel.
Er du den mannen som ble født til å lede?
- Ja. - Så oppfør deg deretter.
Og la dem aldri se deg tvile. Selv om du gjør det.
Hei, dr. Yedlin. Jeg var der ute sammen med brannmennene.
- Den ene av dem fikk tak I meg. - Hvordan går det med kjeven?
Det gjør vondt å smile. Var det poenget?
Ett av dem.
Jeg forlot kona vår på kontoret ditt. Hun reddet også noen liv.
Men... jeg lar henne fortelle om det, for ingenting er jo hemmelig mer.
Og doktor? Den første er gratis, men den neste må du betale for.
Har du fremdeles følelser for ham?
Ekteskapet vårt var som alle andre I Wayward Pines. Det fantes regler.
Det var overvåkning. Vi var ikke noe annet enn cellekamerater.
Og jeg valgte deg før noe av dette skjedde.
Dr. Yedlin. Vi trenger deg.
Det er ikke noe svar.
Ikke beveg deg for mye.
- Er du lege her? - Ledende kandidatlege, ja.
Dr. Yedlin ba meg om å klemme igjen en lårarterie tidligere I kveld.
- Hvem da? - Theresa Burke.
- Er ...? - Du bør prøve å hvile litt.
- Er hun død? - Jeg kan ikke si noe om det.
Hun...
- Bare si det. - Det... man må være I familie.
Abbiene gikk direkte på de mennene som holdt slanger.
De ville tydeligvis hindre oss I å redde avlingene.
Så abbiene visste hva mennene gjorde?
Det var nok veldig forvirrende der ute. I mørket, I kampens hete...
Jeg vet hva jeg så, frue. Jeg så mennene mine dø.
- Hvor mange soldater har vi nå? - Vi har færre enn 20 igjen.
Kanskje vi bør slutte å rekruttere så mange fra første generasjon.
Vi må få flere. Det er en ære å tjene mot en ordentlig fiende.
Den ordentlige fienden har gjort det de kom for. Angrepet matkilden vår.
- Du snakker som om det var en plan. - De tente på I hjørnene.
- De har aldri brukt ild som våpen. - Ikke på de årene vi har vært her.
Ikke før vi brukte det mot dem for å høste inn avlingen.
- Og I kveld lærte de av det. - Ikke prat som om de er mennesker.
Margaret var rolig da åkrene brant, -
- men hannene på laben ble veldig aggressive, som om de visste om det.
- Hvis de hadde en plan... - De hadde ingen plan!
- Avlingen. Fortell. - Den er brent ned til røttene.
Jorden er svidd.
Det vil ta måneder å plante igjen der. Hvis de lar oss gjøre det.
- Så vi har bare maten på lageret? - Nei. Plant noe hurtigvoksende.
- Det kommer ikke til å fungere. - Hva er det du sier?
At vi kommer til å sulte I hjel? Alle menneskene på planeten?
- Hvor lenge? - Hvis ikke noe forandrer seg...
...mindre enn seks uker.
I dag sørger vi over 35 innbyggere av denne byen.
35 medlemmer av arten vår.
Det er lett.
Det er lett å våkne om morgenen og glemme hvem vi er.
Det er lett å glemme at menneskene ikke får flere sjanser.
At det er nå det gjelder. At vi er alt som er igjen.
Folk skal ha fortalt historier før.
Historier om at menneskeheten begynte med bare to mennesker.
Én mann, og én kvinne.
Nå er vi 1178.
Så det er min tro at hvis vi oppsto fra to, så kan vi oppstå fra dette.
Vi er menneskehetens håp. Vi skal overleve.
For dem vi mistet. Og for framtiden skyld.
Presenter... gevær!
Klar! Sikt! Skyt!
- Vær så god. - Takk.
- Karer. - Wayward Vine?
Vi samler inn våpnene som ble rekvirert fra våpenlageret I går.
- Jeg må ha ditt. - Rekvirert?
Nei. Jeg vet dessverre ikke hva du snakker om.
Vent. Du mener de våpnene vi brukte for å redde dere? De våpnene?
Ja. For jeg har ett av dem.
Jeg kommer ikke til å oppdage at du beholdt et til deg selv?
Nei. Vi har ikke mat. Abbiene drepte nettopp noen titall mennesker.
Vi kan vel ikke ha borgere som går rundt og kan forsvare seg?
Det er jobben deres. Dere gjør den forresten suverent.
Bare ransak sjappa hvis dere vil.
Ha en fin dag.
De skjortene... Jeg har alltid tenkt at fargevalget var merkelig.
Brune.
Men dere fra første generasjon er vel ikke oppdatert på historie, hva?
"Ikke snakk om fortiden", og alt det der.
Jeg kan nok om historie. Jeg kan historien din.
Sparket ut av marineinfanteriet. Narkolanger som fikk en ny sjanse.
Pilcher valgte alle av en grunn. Din var "snarrådighet".
Men istedenfor å hjelpe arten vår brukte du det for din egen skyld.
Hvordan går forretningene? Vet du hvor jeg finner piller? Rasjoner?
Folk er bekymret for maten, så det er sikkert penger å tjene på det.
Jeg vet hvem du var før.
Og historien? Den gjentar seg.
Dr. Yedlin? Hvordan har de skadde det?
Kritisk tilstand for fem. Tre er skrevet ut.
Dere skal til å få et mye større problem: medikamenter.
Steroider, antibiotika, alle lagrene er farlig små.
Deres herre og frelser Pilcher tok visst ikke med nok-
- eller forberedte seg ikke på å lage medikamenter.
Jeg kan nok lage en veldig enkel form for penicillin på laben...
Pilcher trodde at vi skulle behandle øre-og halsbetennelser.
Han regnet aldri med så mange krigsskader-
- eller at vi skulle bruke opp så mye medikamenter så fort.
Hvor små er lagrene?
Det er ingen overdrivelse å si at folk kan dø av bihulebetennelse.
Utvilsomt stivkrampe.
Og en større influensaepidemi blir ødeleggende.
Matkrisen. Vi må finne en måte for å overleve underskuddet.
- Med abbiene på retrett igjen... - Det stemmer nok ikke.
De siste to timene har abbiene kommet til dalen utenfor gjerdet.
Rundt 100 holder nå et område like utenfor grensene våre.
De lærte av oss. At åkrene var viktige. Å bruke ild.
Gikk til skinnretrett, la seg I bakhold og avskar fluktveien.
"Bakhold", "retrett". Det er konsepter disse tingene ikke fatter.
- Dette avleder oss fra problemene. - Når skal du se at det er problemet
Hva mener du, dr. Yedlin? Skal abbiene arve jorden?
Du er her som lege, ikke militærrådgiver. Husk det.
Hvordan skal vi overleve?
- Jeg ventet å treffe Pilcher. - Han er opptatt. Han sendte meg.
Ikke vær urolig. Jeg gikk, og ingen fulgte etter meg.
- Ville du merket det I så fall? - Han sa at det var gjort.
Og det er det. Ethan blir ikke noe problem. Han tilhører framtiden.
Hun er din. Du kan få det livet du alltid har ønsket deg.
Jeg hørte at du ville avlyse det. Hvorfor?
- Jeg trodde at du elsket henne. - Det gjør det ikke riktig.
Hva feiler det deg?
- Nå må du hjelpe meg. - Jeg så deg gå inn I smuget.
Jason har allerede kastet deg utenfor gjerdet én gang.
Våpnene forstår jeg. Og jeg hjalp deg med det.
- Men hvis du stjal flere piller... - Epler.
- Unnskyld meg? - Jeg ga ham epler.
Dale og kona hans har tre barn, og jeg tenkte at de trengte frukten.
Jeg ligger lavt.
Hvis verden skal gå under...
...så vil jeg avslutte på topp.
Vi var ikke ingenting...
...Becca.
Jeg vet at vi hadde våre problemer, men...
...vi hadde også noen gode stunder. Det vet du.
Folk kan forandre seg. Det kan endre seg hva de vil ha og trenger.
De vil ikke at vi skal være menneskelige her, men...
...det hender.
Du kan spørre den andre mannen din om han vet hva jeg mener.
Og du kan kanskje fortelle når jeg får komme hjem igjen.
Theresa. Jeg er så lei for det.
Du skulle ikke følge etter Ethan.
Jeg... ville bare at vi skulle være sammen.
Jeg er så lei for at...
...at jeg ikke kunne beskytte deg. At jeg...
...ikke kunne redde deg.
Eller at jeg reddet deg.
Det er I orden.
Gratulerer med dagen, vennen min!
Dr. Yedlin. Beklager at vi begynte uten deg. Du har vært opptatt.
Det som skjedde utenfor gjerdet, er fælt. Så mange døde.
Ja, men vi kommer til å sulte I hjel.
Det gjør bare at arbeidet vårt blir enda viktigere.
- Hvordan går det? - Jeg foretar en magnetrøntgen...
...etter de veldig grundige forskningsdirektivene du sendte.
Når avlingene er borte og abbiene samler seg utenfor, -
- må vi forstå hvorfor denne er så føyelig når resten vil drepe oss.
- Er du ikke enig? - Jo. Derfor ba jeg deg gjøre dette.
Margaret er nøkkelen. Fremdeles et dyr...
...selvsagt, men det er noe utsøkt ved henne.
- Nøyaktig hva ser vi etter? - Gyrus temporalis.
Avansert tenkning og problem- løsning. Språksentret I hjernen.
Jeg har fremdeles vanskelig for å fatte at disse vesenene...
Hos sjimpansene er gyrus temporalis 1/3 så stor som hos menneskene.
Og hennes ser ut til å være dobbelt så stor som vår.
Tror du at hun forstår oss?
Jeg...
Jeg har et... ekstra soverom hjemme hos meg.
Jeg mener...
Jeg... jeg ville ikke trenge meg på. Jeg bare...
...tenkte at kanskje...
Jeg ville la deg få være I fred.
- Har du andre smerter? - Vi sto aldri hverandre så nær.
Jeg vil spørre deg om noe.
Du er den eneste som har sett dem. Hvordan de lever. Beveger seg.
Har du sett at de kommuniserer på noen måte?
Jeg vet at de er voldsomme, men de ser ut til å ha et mål.
- Vi har utført tester på en hunn... - Sa du hunn?
- Hvordan... vet du om hunnene? - De har en.
- Oppe I laben I fjellene. - Er det en abbyhunn I byen?
Har håndflaten hennes et merke? Et opphøyd merke?
Si det!
Vi er vel trygge, dr. Yedlin?
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com